УЖАСНО СИЛНО И АДСКИ БЛИЗО
В момента има повече живи хора, отколкото всички умрели в историята.
Обаче броят на умрелите се увеличава.
Един ден вече няма да има място къде да ни погребат.
Защо не направят подземни небостъргачи за умрели?
Ще ги разположат под надземните, които са за живите хора.
Ще погребваме хора стотици етажи надолу
и така светът на мъртвите ще бъде под този на живите.
Никой ли не знае, че ковчегът е празен?
Поне да го бяхме напълнили с обувки.
Това е псевдо-погребение. Като за златна рибка.
Точно такова е, Оскар. - Но няма никакъв смисъл!
Ако можеше да слизаш с асансьор при починалите си близки,
както минаваш по моста, за да видиш приятелите си в Бруклин
или ферибота до Стейтън Айлънд?
Някога татко ми каза, че Ню Йорк е имал Шести квартал,
точно до Манхатън.
Но вече не може да се ходи там,
защото е отплавал и никой не знае къде е.
Имаш се за много умен, нали?
Да намерим Шести квартал.
Добре.
И? Какво? - Как какво?
Какво да търся? Какви са следите?
Вдигаше рамене, сякаш нямаше идея за какво говоря.
Много ми харесваше.
Това бе любимата ми игра с татко.
Наричахме я "Разузнавателна експедиция".
Намерих нещо от всяко десетилетие на 20-ти век.
Страшен си.
Страшен е!
Търсенето на Шести квартал беше най-великата експедиция.
Чудесно, имам си любител етимолог, франкофил,
любител археолог, компютърен консултант.
Защо все любител? - Това е комплимент.
Любител пацифист.
Любител изобретател. - Изобретател. Това е добро.
Добре, готов си.
Татко ми правеше така експедициите, че да трябва да говоря с хора,
като знаеше, че ми е трудно.
Какво искаш?
Как мислиш? - Може да са ти от полза.
Ще ми кажеш ли поне дали съм на прав път?
Но ако не ми казваш, как ще съм прав?
Може да се погледне и по друг начин:
как да не си прав?
Заповядайте. Много благодаря.
НЕПРЕСТАННО ТЪРСЕНЕ
Сентръл парк не е бил там, където е сега.
Татко казва, че лежал в центъра на Шести квартал.
Забили дълбоко в земята огромни куки
и паркът бил изтеглен от всички нюйоркчани,
като черга, от Шести квартал чак до Манхатън.
Открих нещо. Край!
В кой сектор, Оскар? Край!
Зона 3-Е. Край.
Татко казва, че само заради следите в Сентръл парк знаем,
че Шести квартал изобщо е съществувал.
Това откъде е?
Бил е на баща ми. Баба ми го даде като бях малък.
Не ми е бил много от полза.
А това какво е?
Старите домашни филми на баба.
От години не съм ги гледал.
Знаеш ли как е изглеждал баща ти? - Не, идея си нямам.
Ето какво знам:
бил е от Дрезден, което е в Германия,
случило му се е нещо лошо
и решил, че не е готов да има семейство.
И толкова? - Толкова.
Винаги ли си искал да си бижутер?
Може би съм искал да съм учен.
Няма и да разбера. - Защо?
Защото съм бижутер.
БИЖУТЕРИЯ ШЕЛ И СИН
Ягодовите полета. Замъкът Белведере.
А той какво търси? - Нека ти каже като го намери.
Ще обиколи целия парк и ще трябва да говори с всеки срещнат.
Ще бъде най-великата "Разузнавателна експедиция".
Не му го прави толкова трудно. - Лесното не си струва намирането.
Иначе що за човек ще порасне? - Не знам, затова имам теб.
Ще стане един от онези, дето се влюбват в първата фукла...
Внимавай! - Имах предвид красива
кестенява дама, която им нарежда какво да правят.
Като да напишеш чека. Последният е, за 71,40.
71 долара и 40 цента. - Къде отиваш?
Време за лягане!
Имало ли е наистина Шести квартал?
Ако искаш да вярваш, си намери причини.
Какви причини? - Следите, разбира се.
Какви следи? - Как какви, следите!
Сведенията за странната вкаменелост от Сентръл парк.
Невъзможният баланс на pH в онзи резервоар.
Което ни води до люлките.
Съгласно страница от архива,
под една от люлките в Сентръл парк е намерена бележка.
След множество научни тестове,
които ти си твърде малък, а аз твърде прост, за да разберем,
установили, че бележката е написана
в Шести квартал. - Какво пишело?
Фантастичен въпрос!
Да разберем.
Не се казва. Би трябвало, но не.
Може ли да видя? - Кое да видиш?
Това ли да видиш? Не?
Това бе последният ни разговор.
Дай го! - Зад теб е, отзад.
Следващият път, когато чух гласа на баща си,
бе като се върнах от училище сутринта на фаталния ден.
Откачалка!
Заради случилото се ни пуснаха по-рано от училище.
Това е ужасно.
Не бива да пушиш в лобито. Ще го закъсаш.
Точно днес няма загазване. Къде са вашите?
Някой да е в центъра?
Мама е на работа, татко е някъде на среща.
И не е твоя работа, дрънкало.
Майната ти, Оскар.
Да ми бараш кесиите!
Божичко!
Първо съобщение, 11 септември, 8:56 сутринта.
Там ли си? Ало?
Скъпа, ако си там, вдигни.
Звънях ти в офиса, но никой не вдига.
Виж, случи се нещо, но аз съм добре.
Казаха ни да стоим на място и да чакаме пожарникарите.
Сигурно всичко е наред. Ще се обадя пак,
като добия представа какво се случва.
Исках да ти кажа, че съм добре и да не се притесняваш.
Скоро ще звънна пак. Чао.
Второ съобщение, 11 септември, 9:12 сутринта.
Там ли си? Пак съм аз.
Ало?
Надявах се, да си у дома. Не знам дали чу какво стана,
но искам да знаеш, че съм добре.
Всичко е наред. Още чакаме да ни кажат какво да правим.
Пълна лудница е. Уж трябва да дойдат пожарникарите.
Ако слънцето експлодира,
няма и да разберем за осем минути.
Толкова време е нужно на светлината да дойде до нас.
За осем минути светът ще си е светъл
и още ще е топло.
Измина година от смъртта на татко
и усещам, че осемте ми минути с него
изтичат.
Демократите смятат, че Естрада е твърде консервативен
и не отговаря на въпросите им.
Естрада бе номиниран за поста през май 2001-ва.
Администрацията на Буш поиска увеличение от 4,2% за военни цели,
от 365 милиарда долара на 380 милиарда.
В това число не са включени...
Не бях влизал в килера на татко от фаталния ден.
Мама не беше и докоснала нещата му.
Всичко бе там.
НЕПРЕСТАННО ТЪРСЕНЕ
Оскар, добре ли си?
Тук е Оскар Шел. Бабо, будна ли си?
Край.
Бабо?
Тук баба. Какво има, миличък? Не можеш да спиш ли?
Искаш ли да дойда? Край.
Татко да ти е споменавал за специален ключ? Край.
Специален ключ ли?
Не, не мисля. Специален ключ, но за какво?
За какво е той? Край.
Наемателят ли си е вкъщи? Край.
Наемателят ли? Той никога не си идва толкова рано.
Баба даде стая под наем на един мъж
три седмици след фаталния ден.
Защо вратата му е винаги затворена? И защо не се запознаем?
Обича тишината.
Защо не ми казваш нищо за него?
Стар познайник от родината ми. Сега свири.
Колко време ще е тук? - Никъде не се задържа дълго.
Опасен ли е?
Ако някога го видиш, не обелвай и дума.
Може много да се разяри. Сега свири.
Какво намери, Оскар? Край.
Оскар, там ли си?
Оскар?
За някакво шкафче е.
Не е като тези. По-дебел е, труден за чупене.
Не мисля, че е за стенен сейф.
Може да е депозитна кутия, пощенска кутия.
Стар е, поне на 20-30 години.
Как да намеря производителя? - Всеки може да го е направил.
Тогава как да намеря ключалката, на която става?
Не мога да ти помогна, освен ако не пробваш на всичко, което ти попадне.
Никога не знаеш на какво ще пасне. Има милиони възможности.
Това им харесвам на ключовете. Все нещо отварят.
Един.
Не си ли на училище? - Днес е денят на д-р М. Л. Кинг.
Лъжа номер две.
Започнах да ги броя сутринта, когато казах на мама, че ме тресе.
Не искам да съм потенциална зараза за куп хора в училище.
Може да съм ходещ патоген!
Мислех си, че рожденият му ден е през януари.
Беше, сега го смениха. Лъжа номер три.
Задръж, Оскар.
Кой е "Блек"? На плика?
Познаваш ли го? Може да знае нещо за ключа.
Благодаря, че си такъв страхотен ключар.
За какво са ти, казваш? - Проект за преброяването.
Лъжа номер четири.
Защо не си на училище?
Казаха, че вече знам твърде много.
Блек, Блек, Блек.
"Блек" определено е човек. Вероятно.
Ако "Блек" е човек, тя или той някак си са познавали татко.
Но как? И как щях да намеря него или нея?
Беше ли това "Разузнавателна експедиция"?
Лагос, Нигерия. След това...
Експедициите на татко винаги включваха пътуване.
...2278,3 морски мили. - Бразилия!
Винаги ги планираше до най-дребния детайл.
Пет мили в час.
Седемстотин.
Не може да е друго.
Щом има ключ, има и ключалка.
Щом има име, има и човек.
Прибрах се.
Трябва да има ключалка.
Ще я намеря, защото той го е искал.
Ще я намеря, защото само така ще удължа своите 8 минути с него.
Може да ги направя вечни.
Направих си пакет от жизненоважни неща, с които да оцелея.
Израелски противогаз, купен от баба 2 седмици след фаталния ден.
Дайрето ми, с което да се успокоявам.
Бинокъл, естествено.
За да съм бърз, трябваше да съм лек.
Дневникът на експедицията.
Фотоапаратът от бащата на татко.
"Кратка история на времето" от С. Хокинг, която татко ми четеше.
Мобилен телефон.
Любимите ми бисквити.
Ключът, естествено.
И съобщението от татко да не спирам да търся.
И аз никога няма да спра!
Къде отиваш?
Навън. - Къде?
Казах ти, на изложението на комикси с Минч. Доскоро.
Лъжа номер пет. С изключение на "доскоро".
Вземи си мобилния и се обаждай на всеки час.
Сериозно говоря!
Не знаех какво ме очаква.
Макар да ме свиваше корема и очите ми да се пълнеха,
бях твърдо решен, че нищо няма да ме спре.
Дори самият аз.
За начало - Аби Блек, Форт Грийн, Бруклин.
В градския транспорт се паникьосвам, затова отидох пеша.
Някои неща винаги са ме затруднявали.
Асансьорът работи, гений. - Знам, тъпако.
Фаталният ден направи списъка много по-дълъг.
Стари хора. Бягащи хора.
Самолети.
Високи неща.
Такива, в които можеш да заседнеш.
Шумни неща. Крещене, плачене.
Хора с ужасни зъби.
Чанти без собственик, обувки без собственик, деца без родители.
Звънящи неща, димящи неща, хора, ядящи месо.
Хора, гледащи нагоре. Кули, тунели, високи скорости!
Неща с лампи, неща с крила.
От мостове се паникьосвам най-много.
Хайде, опитай. - Не мога.
Ако не опиташ, няма как да разбереш.
Опитай. - Не се разочаровай от мен!
Пийни си сок.
Баба ти ме доведе на тези люлки.
Любимата ми беше първа, втора,
третата отдясно.
Реших, че ще отиде най-високо от всички останали.
И когато всички се приберат
аз ще се люлея.
Ще сме само аз и люлките.
Много умувах, особено докато се науча да напомпвам.
Ще отида максимално високо,
докато не мога по-високо
и ще скоча.
За миг се чувствах свободен като птица!
Престраши се, Оскар.
Може да промени мирогледа ти. - Не е безопасно.
Няма нужда да скачаш.
Може ли да се прибираме вече?
Форт Грийн.
Форт Грийн!
Какво правиш? - Здравейте, аз съм Оскар Шел.
Познавахте ли баща ми, Томас Шел?
Нали сте Аби Блек? - Да.
Сигурен съм, че го чувате непрестанно,
но ако проверите в речника за "невероятно хубава", има ваша снимка.
Аби, опитвам се да ти кажа нещо.
Какво правиш? - Може ли да вляза?
Моментът не е удобен. - Защо?
Имам работа в момента. - Ще се кача горе и да приключваме.
Аз също. - Ти прави каквото искаш.
С какво точно си заета?
Влиза ли ти в работата? - Това риторичен въпрос ли е?
Трябваше да вляза вътре.
Ужасно съм жаден!
Лъжа номер седем.
Какво искаш да пиеш?
Ледено кафе със захар и сметана, моля.
Ще влезеш ли?
Много ги обичам.
Аз също. - Какво знаеш за слоновете?
Почти нищо. - Аз знам доста.
Локсодонта Африкана.
Тази жена е прекарала последните 10 години в Конго,
записвайки звуци от слонове, за да разбере как общуват.
Аби! Къде са всичките неща?
От миналата година започнала да им пуска записите.
Изумителното е, че им пускала
зов на умрял слон и семейството му си спомнило.
Доближили джипа и говорителите.
Как ли са се чувствали? - Не знам.
Махам се от тук. Ще звънна след 15 минути, става ли?
Плакали ли са? - Само хората плачат, не знаеш ли?
Дори слонът на снимката плаче.
Така изглежда само, вероятно е правен на "Фотошоп".
Не плачи.
Боб, как си? Аз съм супер.
Семейството как е? Страхотно.
И ние сме добре.
Да се видим в офиса към 15:00.
Кой е този? - Съпругът ми.
Сигурно го намираш за много странно.
Според мен много неща са странни.
Повтарят го и за мен непрестанно.
Дори се изследвах за Аспергерова болест.
Татко каза, че е за много умни хора, но те не могат да тичат направо.
Резултатите не бяха убедителни.
Сигурна ли си, че не го познаваш? Томас Шел?
Беше в сградата.
На 9/11.
Търся ключалка за ключ, който бе в плик, принадлежал на баща ми.
Съжалявам, не знам нищо за ключа или баща ти.
Ще ми я дадеш ли?
С голяма радост.
Мислех си, че я харесваш.
Много неща ще се променят тук.
Може ли да те целуна?
Сладък си, но надали идеята е добра.
Може ли да те снимам, за да си спомням за теб?
Как мина изложението за комикси?
Цял ден ли беше там?
Би ли отключил вратата, моля те?
Оскар, би ли отворил вратата?
Оскар?
Чуваш ли ме? Моля те да ме пуснеш.
Оскар, моля те ми отвори.
Защо искаш да влезеш?
За да ти кажа, че те обичам.
Надявах се да си у дома. Не знам дали чу какво стана,
но искам да знаеш, че съм добре.
Всичко е наред. Още чакаме да ни кажат какво да правим.
Пълна лудница е. Уж трябва да дойдат пожарникарите.
Трето съобщение, 11 септември, 9:58 сутринта.
Преживяхме това ужасно събитие, сриването на двете кули.
Както казахме и по-рано, всяка по 110 етажа.
Да ви кажа, каквото падна... - Оскар?
Оскар!
Оскар?
Добре ли си?
Да.
Рано са те пуснали от училище.
Да.
Знаеш ли какво стана?
Да.
Майка ти скоро ще се прибере.
Тук ли ще чакаш, докато си дойде?
Май да.
Искаш ли да чакам с теб?
Няма проблем.
Сигурен ли си? - Напълно.
Сигурен ли си?
Оскар. Оскар!
Баща ти да е звънял?
Има ли съобщения на секретаря?
Всички линии...
Всички линии са заети. Моля, опитайте...
Моля те, моля те.
Съжаляваме, вашето обаждане е неуспешно. Моля, опитайте по-късно.
Всички линии са заети. Моля, опитайте...
Добре, добре.
Съжаляваме, но поради претоварване не можем да осъществим обаждането.
Не знам, мамо. Казах ти вече всичко.
Болници, полицията и всички възможни номера.
Пропуснах само едно обаждане. Не, не искам да идваш.
Не искам да притеснявам още повече Оскар.
Ако ми трябваш, ще ти се обадя.
Запис.
Здравейте, домът на сем. Шел. Днес е вторник, 11 септември.
Днешният факт за деня:
в Якутия е толкова студено, че дъхът ти замръзва
с пукащ звук, който наричат "шепота на звездите".
Здравейте, домът на сем. Шел.
На никой друг няма да му се наложи да ги чуе, както на мен.
Сякаш нищо не се е случило.
Всеки път като изляза от нас, ми олеква,
защото се доближавах до татко.
Но и ми натежаваше, защото се отдалечавах от мама.
Защо ме гледаш така?
Как? - Все едно съм направил нещо лошо.
Мобилният в теб ли е? - Тук е.
Обичам те.
Сигурно е чакала, докато тръгна.
А може и да се е махнала.
Може да говори твърде тихо, за да я чуя.
Хазел Блек живееше в Хамилтън Хайтс.
Ти недей се тревожи.
Ако знаеш, че Бог се грижи за теб, защо не го изпееш с нас?
Мили Боже, помолих те да се грижиш за малкия Оскар
и аз се моля, Боже, да му се случи чудо.
Да го пазиш в любящите си ръце, докато следва своя път.
Амин.
Помни, всеки ден е чудо.
Не вярвам в чудеса.
Да намериш за къде е този ключ
ще е истинско чудо.
Започнах с прост проблем: ключ без ключалка.
Създадох система, която смятах, че ще го реши.
Разбих всичко на най-дребни детайли
и мислех за всяка личност като за число от огромно уравнение.
Може да е от сейф или шкафче.
Стар е. Може ли да опитам ще пасне ли някъде?
Обаче не ставаше.
Хората не са като числата. Повече са като букви.
А тези букви искаха да се превърнат в истории.
Татко казваше, че историите трябва да се споделят.
Точно така, крак след крак...
Предвиждах 6 минутна среща с всеки Блек,
но никога не бяха само 6 минути.
Всеки ми отне повече време, отколкото бях планирал.
Успокояваха ме заради татко.
Разказваха ми техните истории.
Ала аз не исках да съм по-добре, нито пък исках приятели.
Таекуон-до, музей, изложение за комикси.
Исках само ключалката.
...цяло и 25 разделено на 65.
156 дни разделени на 52 дава 3 години.
Не се доближавах до татко.
Губех го.
Ти да не си някой задник, бе?
Гъз такъв! Майната ви на всички в тая тъпа сграда!
Денят е доста сбъркан.
Ще звънна пак.
Четвърто съобщение...
Оскар, какво има? - Обещаваш ли да не ме погребваш?
Посред нощ е, Оскар.
Обещаваш ли да не ме погребваш, когато умра?
Няма да умираш.
Ще живееш дълъг, дълъг живот.
Сигурна ли си, че ме обичаш?
Напълно.
Тогава ме сложи в някой от ония надземни мавзолеи.
Явно трябва да поговорим. - За мавзолея ми?
Не.
За онова, което става.
Защо ти е толкова трудно да разговаряш с мен?
Ако не си забелязала, през повечето време спиш.
А през другото време забравяш за предишното.
Законовият термин е "в отсъствие". Ти си отсъстващ родител.
Това беше гадно. - Коя част?
Цялото.
Татко казваше, че истината ще те освободи.
Да, но татко го няма.
Само двамата сме. - Повече сме един и четвърт,
за да е математически точно. - Не излизай от стаята, Оскар!
Ами ако утре умра? - Няма да умираш утре.
И татко не мислеше, че ще умре утре.
С теб няма да се случи. - Откъде знаеш какво ще стане?
Нищичко не знаеш. Погреба празна кутия!
Не в това е смисълът! Споменът за него е там.
Точно това е. Татко бе просто клетки. Сега те са настилка, или река...
и в дробовете на милиони хора, които го издишват на всеки дъх!
Не става така. - Откъде знаеш как става?
Не знаеш нищо за атомите и молекулите!
Може да е част от кучешко лайно в Сентръл парк!
Стига толкова. - Извини ме, кучешки изпражнения.
Престани. - Но това е истината!
Защо да не кажа истината? Не бъди нелогична, защото той умря.
Трябва да има смисъл! - Не всичко има смисъл, Оскар!
Няма отговор на всичко!
Ти просто си глупава! Напълно е нелогично.
Това е просто кутия! Празна кутия!
Зная, че е празна кутия. Зная го!
Направих го за мен, за теб, за да се опитаме
да се сбогуваме с него.
Той си отиде, Оскар. Отиде си и няма да се върне.
Никога.
Не знам защо този мъж влетя със самолет в сградата.
Не знам защо съпругът ми е мъртъв.
Ала колкото и да се опитваш, Оскар, никога няма да има смисъл,
защото няма, няма смисъл!
Разкарай се! Ти нищо не знаеш!
Защо ме излъга? - За какво говориш?
Къде беше? - Кога?
Във фаталния ден.
Знаеш, че бях на работа.
Тук нямаше никого.
Ще ми се да бях.
Но не беше възможно. - Да го беше направила възможно!
Не мога да правя невъзможното възможно.
Иска ми се да беше ти.
Иска ми се ти да беше в сградата вместо него.
На мен също.
Не исках това да кажа.
Напротив.
Връщай се в леглото.
Линда?
Търсих те. Прибирам се към вкъщи.
Томас, чуваш ли ме? - Да, чувам те.
Това е невероятно, гледаш ли?
Чуй, много хора чакат за телефона, нямам много време.
Ще се прибера до 20 минути.
Не, ти ме чуй. Аз съм в Световния търговски център.
Как така си там?
Имах среща, но всичко ще е наред.
Казаха ни да стоим на място. Счупихме прозорец, за да дишаме.
Къде си? - Около 50 души сме на 106-тия етаж.
Чуй ме. Прибирай се веднага.
Всичко ще е наред, ти ще си наред.
Къде е Оскар?
Оскар се прибира, но и ти си идвай незабавно.
Ще му се обадя и ще му кажа.
Какво ще му казваш? - Какво се случва.
Да му кажа какво става. Казаха ни да стоим на място.
Пожарникарите идват и сме добре. Казаха да чакаме.
Томас?
Това трябва да направим. - Томас!
Ясно ли е? - Не е ясно, чуй ме.
Да. - Томас?
Чуй ме сега. Ето какво ще направим.
Намери стълбище. Чуваш ли ме?
Намери стълбище и си ела у дома.
Линда, затварям. И други искат телефона.
И аз, и ти ще сме добре.
Спри да го повтаряш и намери стълбище!
Линда, направи всичко, за да изпълниш живота ми.
Искам да знаеш, че те обичам безкрайно.
Обичам те безкрайно!
Не спирай да ми говориш. Остани и ми говори.
Ще звънна след няколко мин... - Моля те, говори ми.
Имаме непотвърдена информация от служител на авиокомпанията.
Отново подчертаваме, че не е официално, но има спекулации...
Бабо, будна ли си?
Край.
Бабо, събуди се, моля те. Край.
Моля те.
Край.
Бабо?
Знам, че някой е вътре.
Няма да те нараня. Само на 4 съм.
Лъжа номер 64.
СЪЖАЛЯВАМ, НЕ ГОВОРЯ
Кой си ти?
НАЕМАТЕЛЯТ
Аз съм Оскар Шел, внукът на баба. Знаеш ли къде е тя?
НАВЪН
Навън в този час?
Знаеш ли къде, въпросът е спешен.
МОЖЕ ДА ЧАКАМЕ ЗАЕДНО
Ти непознат ли си? Технически погледнато.
Не бих влязъл в спалнята на непознат.
Ти защо не говориш? Вокалните струни ли са ти увредени?
Или нещо те е уплашило до смърт?
ДА
Яко. Кога си говорил за последно?
Опитвал ли си да приказваш?
Защо не опиташ да ми кажеш нещо?
Хайде. "Казвам се Наемателят."
Имаш ли криминално досие?
НЕ
Наранявал си хора, за да се прехранваш?
НЕ
Каква ти е историята тогава?
МОЯТА ИСТОРИЯ СИ Е МОЯ
Трябваше да кажа на някого. Повече не можех да пазя тайна.
Може ли да ти разкажа своята?
ДА
Татко ми умря на 9/11.
След като умря, не ходих в стаята му цяла година,
защото беше много тежко и винаги ме караше да плача.
Един ден, и без това ми беше тежко, влязох в стаята му.
Липсваше ми таекуон-дото с него, много ме разсмиваше.
Когато разглеждах в килера, където са дрехите и нещата му,
се протегнах да взема стария апарат с кафяв калъф.
...и счупих синята ваза.
Вътре имаше плик с надпис "Блек".
Знаех, че татко е оставил нещо някъде за мен, което се отваря с ключа.
Занесох го на Уолт, ключаря... ...взех от портиера Стан...
Ключът ставал за всичко... ...книги за петте квартала...
Преброих 472 души с фамилия "Блек".
Има 215 адреса, значи някои живеят заедно.
Ако посещавам двама всяка събота плюс празниците,
изключвайки репетициите за Хамлет, ще ми отнеме около 3 години,
за да обиколя всичките. Но аз ще посетя всеки Блек,
ще разбера къде пасва ключа и какво е искал татко да открия.
Най-добрият възможен план.
Зонирах хората, но пак се налага да излъжа мама.
Тя не би разбрала защо излизам да търся къде пасва ключа,
за да проумея неразбираеми неща,
като защо бе убит от хора, които дори не го познават!
Срещам хора, незнаещи Английски.
Хазел Блек, която само се моли и говори с Бог.
Ако говори с Бог, защо не му каза да убива сина си,
да не дава на разни хора да удрят самолети в сгради?
Явно говори с различен Бог!
Срещнах мъж, който е и жена същевременно.
Не доближих, защото ме плашеше. Тя/той беше различен.
Чудех се дали е луда, но имаше ли значение?
Какво щеше да е, ако всички имаха еднакви прически?
Видях г-н Блек, не бе чувал звук от 24 години.
Разбирам го, и на мен така ми липсва гласа на татко.
Като ме пита защо съм буден. - Да идем да направим нещо.
Видях и близнаците, които рисуват заедно.
И онази барака, която уж е следа, но си е просто барака!
И Астрид Блек, която рисува един и същи човек отново и отново!
Борис Блек, портиерът, бил е учител в Русия,
но сега мозъкът му умирал. Рамос Блек с колекция от монети,
но няма пари да се храни всеки ден!
Алън Блек имаше хотелска снимка, но не и ключ за там.
Според него било по-лошо от тухлена стена пред теб.
Сякаш аз съм пред тухлена стена! Опитах ключа на 148 места,
но не пасва и не отваря нищо, което татко иска да намеря.
Така ще знам, че и без него всичко ще е наред.
Страх ме е, като съм на странни места.
Толкова ме е страх, че се хващам през кръста, иначе ще се разпадна!
Но не ще забравя какво каза на мама за Шести квартал:
ако нещата се намират лесно... - Не си струват намирането.
Но все още ме е страх на излизане, при всяко хлопване на врата.
И не знам нищо повече от началото!
Освен, че баща ми ми липсва повече от всякога,
макар планът да беше, за да спре да ми липсва!
Боли твърде много.
Понякога си мисля, че мога да сторя нещо наистина лошо.
ЛОШО?
УМОРЕН СЪМ, ЛЯГАМ СИ
НЕ КАЗВАЙ НА БАБА, ЧЕ СМЕ СЕ ВИДЕЛИ
БИ ЛИ ИСКАЛ АЗ ДА
Ти да какво?
ДА ТЪРСЯ С ТЕБ?
Няма начин, абсолютно не. Не, не, не.
Става. Другата събота, 7 сутринта.
За всеки случай стигнах 23 минути и 37 секунди по-рано.
Не знаех дали искам той да е там.
Не знаех дали и не искам.
Нека денят ми покаже.
Ако ще идваш с мен, има правила.
Полагат ти се 2 тоалетни, 19 минути за хранене,
а разглеждането е строго забранено,
с изключение на исторически забележителности.
Имам списък от 15 прости въпроса, на които да отговориш.
Хайде!
Правило 4: не спирай. Не мога да чакам на всеки 2 минути.
Джийн Блек е в зона Х.
Това е в Рокауейс, на 18 километра. Насам.
Не ползвам метрото, не е безопасно!
Очевидна мишена е, както целият обществен транспорт.
Могат да те взривят хора, които дори не те познават.
О, не.
Той ми каза: "Не мога да ходя толкова".
Ако искам да дойде с мен, ще е с рейс или метро.
А метрото е доста по-бързо. И написа:
"А и няма от какво да се страхуваш". Аз му казах:
Лесно ти е да го кажеш!
Което всъщност... не беше така.
ПОНЯКОГА ТРЯБВА ДА СРЕЩНЕМ СТРАХОВЕТЕ СИ
МИСЛИ ЗА НИЩО
"Мисли за нищо" е оксиморон, нещо като "сега, после".
Оксиморон е когато две думи се отричат взаимно.
С татко си правехме войни на оксиморони.